The best movies with RETAiL subs from BiO Only at www.HoundDawgs.org
Noen opplevelser er som åpenbaringer på vår reise gjennom denne verden.
De sjeldne, klare øyeblikkene når alt virker riktig.
Og alt er mulig.
Enkelte dager er vi ikke så opptatt av hva fremtiden bringer.
Men vi vet at det venter.
Noen ganger stemmer ikke ting. De gir ikke mening.
Vi venter på et svar, og det virker som om det aldri kommer.
Men det er alle disse stundene, gode og dårlige, livet består av.
Og det viktigste her i livet...
...er å leve.
-Hvor skal jeg sette denne esken? -På kjøkkenet, takk.
-Hold deg i hagen, Benjamin! -Ja, mamma!
-Vil du ha denne på soverommet, skatt? -Ja.
-Du snakker rart. Hva heter du? -Ben.
Vi flyttet hit fra England.
-Snakker alle rart der? -Jeg synes ikke det.
-Ava! Middag! -Ja, ma'am!
Det var slik det startet... for Ava og meg.
Det øyeblikket forandret livet mitt.
Ben! Du kan ikke gjemme deg, jeg er god til...
-Ah! -Du er skikkelig teit.
-En dag seiler jeg denne på ordentlig. -Da blir jeg med.
Bare om du kommer først til huset. Du klarer ikke å ta meg igjen!
Etter hvert som vi ble større, gikk årene med lek over i...
...noe mer, noe ekte.
Noe... Wow.
Flytt deg, Charlie. Kom hit. Er dere klare?
Dans med meg.
-Michael sørger for at dere får sparken. -Han får aldri jobb.
I hvert fall ikke hos noen han ikke er i slekt med.
-Jeg savner deg. -Jeg savner deg, men vi ses neste uke.
Ok, jeg er trøtt. Jeg elsker deg.
-Jeg elsker deg også. -Natta, baby.
Vær så god.
-Hei. Hva vil dere ha? -En latte med hasselnøttsmak, takk.
-Un café au lait, s'il vous plaît. -Greit.
-Takk. Du gjør det mot dem med vilje. -Jeg vet ikke hva du snakker om.
-Jeg finner et bord til oss. -Ikke rot deg opp i noe.
Takk.
En stor kakao med ekstra krem, marshmallows og vaniljesmak.
-Hei, du. -Hei, Ava.
-Er du glad i søtt? -Ja, det er som julaften i en kopp.
-Hvordan gikk det på prøven? -Ganske bra.
-96, tror jeg. -96? Jøss.
-Og du? -Det gikk greit.
-Jeg har gått opp seks poeng. -Bra, det går fremover.
-Da ser jeg deg på kollokvium? -Ja.
-Jeg må stikke, men ses vi senere? -Ok, ses senere.
Takk.
-Hvem er det? -Hvem?
-Hvem? Adonisen du snakket med. -David er i kollokviegruppa mi.
-Er det plass til en til i gruppa? -Nei, du tar ikke det faget.
-Jeg ser noe jeg vil se nærmere på. -Helt sikkert. Du, altså.
Jeg jobbet i limousine-utleien og var praktikant i fars arkitektfirma.
Det var travelt.
Ok.
Kjør fort, vi har det travelt.
Takk det samme.
Flott, tusen takk.
Se, Ben. Jeg fikk 25 cent.
-Til Washington. -Det er 65 mil unna.
Vi betaler godt.
-Hva er det? Hva driver hun med? -Kompis...
-Gråter hun? -Jeg tror at hun gråter. Å nei.
-Dette må du ta deg av. -Jeg vil ikke. Jeg kan ikke.
Han er ikke... Dette er ikke...
Hun våget å si at det var min skyld!
-At det er... At det er min... -Jeg vet.
Ava.
Hei, beklager at jeg er forsinket.
-Hvor er alle de andre? -Det er visst bare oss.
Ok. Vel, hva synes du om det han gikk gjennom i timen?
Jeg vet ikke helt hva han sa, men jeg tegnet en ape med flosshatt.
Ok, vi har tydeligvis mye å gå gjennom.
Jeg bare tuller. Se her, jeg fulgte rådet ditt og tok notater.
-Det ser ganske bra ut. -Synes du? Rødt er ikke min farge.
Men denne er akkurat blass nok.
Å, beklager. Jeg snakket om notatene.
Jeg vet det.
-Ålreit, da... -Kapittel sju.
-Hvilken side er du på egentlig? -Ok, se på min.
Her i Petruchios tale... Klassisk narsissist.
...litt stiv når han rører seg. Det er ikke en sykdom, det er en tupé.
-Det er ikke så verst. -Nei, det er topp.
-Du bør bli lærer. -Det er det jeg har lyst til å bli.
Ikke skulk i morgen bare fordi du var på fest på biblioteket.
Gamle bøker og skitne gulvtepper slår meg ut dagen derpå.
Vel, ta to Aspirin og ring meg i morgen.
Ja?
-Takk for at du fulgte meg hjem. -Ingen årsak.
-Ok. Vi ses. -Vi ses.
-Hei. -Hei. Jeg trodde ikke du ville svare.
-Jeg skulle legge igjen beskjed. -Jeg er våken.
-Gode nyheter: Jeg får fri i helgen. -Blir det noe av denne gang?
-Skal vi dra? Har ikke du et prosjekt? -Jo, men du har sløvet.
Noen kaller det å sløve, andre sier delegere.
-Det er to sider av samme sak. -Bare stikk, jeg låser.
-Hva er det med deg? -Hva?
Du har vært i dårlig humør i en måned. Jeg er lei av det.
-Jeg er ikke i dårlig humør. -Ok, ikke i det hele tatt.
Beklager. Ava er sur igjen, for jeg har ikke vært der på ukevis.
Og jeg må jobbe og gå på skolen.
-Hvorfor holder du ut? -Jeg elsker henne.
Ja, men det virker slitsomt til å være ekte kjærlighet.
-Du forstår det ikke. -Det stemmer, jeg forstår det ikke.
-Men jeg tenkte på den franske jenta. -Dra hjem, Mikey. Det er to timer unna.
To timer er ingenting. Du sier alltid at Ava vil at du skal dra dit.
-Du er latterlig. -Denne hunden kan ule hele natta.
Jeg mener... Jeg kan holde på hele natta, baby!
-Beklager at jeg er sen. Du ser flott ut. -Takk.
Kjør, jeg er sulten.
-Hvordan går det med praksisplassen? -Bra.
Travelt, men en av sjefsarkitektene brukte en av tegningene mine.
-Det var kult. -Så bra.
Og sjåførjobben?
-Michael går meg på nervene. -Noen ting endrer seg aldri.
Monique var på kunstutstilling på et galleri i sentrum.
Fotografen er visst fantastisk, og han er der i morgen kveld.
-Hun skaffet billetter til oss, så... -Det høres topp ut.
Men... Tenk at jeg glemte å si det.
-Hva da? -Jeg må jobbe hos De Luca i morgen kveld.
Tuller du? Vi skulle ha helgen sammen.
Ja, men dette skjedde i siste liten.
En av gutta kunne ikke, og noen måtte ta over.
Greit, du hadde jo ikke avtalt noe med noen som betydde noe.
-Ikke vær sånn. -Hvordan da? Skal du diktere meg?
Bare si hva som passer best for deg, for nå følger jo alle din timeplan.
-Ro deg ned, folk stirrer. -Det bryr jeg meg ikke om.
-Jeg tar and. -Er du sikker på at du har tid?
Du har det jo så travelt. Jeg tar langstekt kylling.
-Takk for en kjempefin kveld. -Ja, verdt å kjøre to timer for.
Hvorfor komme når du ikke har hele helgen?
Jeg skulle treffe kjæresten som elsker meg, men hun er ikke her.
Jo, hun er her. Hun sitter og venter hele tiden.
Ikke skyld på meg. Du kommer aldri til meg, jeg må kjøre hit.
Når jeg ringer, er du ofte ute med venner.
Ikke spill offer.
-Hvor skal du? -Dette funker ikke!
-Hva mener du? -Du bryr deg ikke om oss lenger.
-Jeg er ikke viktig for deg. -Bryr jeg meg ikke?
Jeg må tilpasse alt for å komme hit.
Jeg kan ikke komme når som helst. Jeg har forpliktelser, vi er ikke unger.
Å, beklager. Jeg forventer at du skal komme til meg.
Kanskje det er fordi du alltid sier at du skal komme.
Så tullete å tro på deg!
Vil du snakke om forpliktelser? Forhold krever en innsats.
Hvis vi er ment for hverandre, burde jeg slippe å stå på sånn.
Beklager at du er sliten. Skal vi ta en pause fra alt slitet?
Kanskje det.
Greit. God natt.
Jeg vet ikke. Jeg føler at han fokuserer på andre ting.
Dere må enten snakke om det, eller så fokuserer du på andre ting også.
Er det rådet ditt? Monique Marceau, samlivsekspert.
-Ja, jeg sender regning. -Nei! Du er altfor dyr.
-Ja, franske råd er veldig dyre. -Jeg har ikke råd.
-Ikke mer av dette. -Ok.
-Jeg vil ikke ringe henne. -Nei, ikke ring.
-Du er single, nyt det. -Ja, jeg har ikke vært single på... Aldri.
-Dine beste år! Vi er frie, ville menn. -Ja. Hun får ringe meg.
Hva? Skal du ringe henne?
-Du ringer ikke. -Hun får ringe meg.
-Det er likevel... -Hva?
Det virker dumt å gi slipp på alt.
Hva? Som du sa, er vi ment for hverandre, burde det ikke være vrient.
-Hvem sa det? -Du.
Ok, det var din første feil.
Ikke hør på meg, jeg har sjelden rett. Jeg har aldri vært forelsket. Hva vet jeg?
Saken er... Det betyr ikke noe om det er vanskelig eller ikke.
Det står på om det er verdt det. Spør deg selv: Er det verdt det?
-Du skylder meg en. -Jeg trodde at du spanderte.
-Jeg handlet bare, du skulle spandere. -Godt forsøk.
-Jeg så bandet for to år siden. -Jeg prøvde å få billetter.
-De ble utsolgt med en gang. -Jeg sto i kø tre dager uten å dusje.
Det var verdt det. Kevin kom ut på scenen.
-Han hadde trang rockegud-buksedress. -Å, gosj.
Han la hendene på keyboardet: "Ålreit, er dere klare til å rocke?"
Jeg høres ikke like kul ut.
-Du må bare elske britene. -Ja, det må du.
Beklager, jeg må gå.
-Er alt i orden? -Ja, jeg må bare gå.
Hun er søt.
Jeg vil ikke ha en pause. Du hadde rett. Unnskyld.
Du er viktigst for meg.
Jeg vil at dette skal fungere, uansett hva som må til.
Jeg elsker deg.
Kan vi treffe den franske jenta nå? Jeg holder på å dø her.
Jeg holdt på å miste henne. Jeg skulle ikke la det skje igjen.
Den våren ble Ava uteksaminert og fikk jobb som lærer hjemme.
Jeg fikk fulltidsjobb i pappas arkitektfirma.
Ting var nesten perfekt.
JEG ELSKER DEG...
Takk.
DET ER MANGE GRUNNER. HER ER NOEN FÅ.
Hva?
SMILET DITT... DE VAKRE ØYNENE DINE...
DU KAN VÆRE SJEFETE
Sjefete?
DIN LIDENSKAP DIN STYRKE
HVORDAN DET FØLES Å HOLDE RUNDT DEG
PÅ GRUNN AV ALT DETTE OG SÅ MYE MER
JEG KAN IKKE LEVE UTEN DEG
VIL DU?
GIFTE DEG MED MEG?
Gi deg!
-Betyr det ja? -Ja. Å, du godeste.
Å, takk.
-Det er bare oss. -Det er greit med bare oss.
Folk sier at de første årene av ekteskapet er vanskelige.
-Vi syntes ikke det. -Ovenpå.
-Herregud. -Forsiktig!
-Var det morsomt? -Unnskyld! Unnskyld!
-Har du møtt noen av kunstnerne? -Det kiler.
Jeg snakker i telefonen. Beklager, Monique. Ben tuller.
Rolig.
Hvilken er din?
Wow! Så fint.
-Hva synes du? -Jeg elsker denne tonen beige.
Og det er veldig firkantet.
-Det er en begynnelse. -Veldig imponerende, Mr. Morton.
-Blir du lenge, Mr. Morton? -Det er snart i boks.
Hva jobber du med?
Wow. Det er helt fantastisk, Ben.
-Det er uferdig, det er en begynnelse. -Ja, det er det.
-Vi stikker. -Ok.
Ben! Kan du komme opp hit litt?
-Hva er det? -Se deg rundt.
Jeg skulle rydde.
Det er ikke så farlig, det er bare klær.
Det er et vått håndkle på sengen. Så ekkelt.
-Ærlig talt. -Å, det er ille. Så ille!
Slutt! Slutt.
-Det er ikke så ille. -Jo.
-Jeg er sint på deg. Det er ekkelt. -Kom igjen, kom igjen.
-Har du savnet meg? -Nei.
Så bestemte vi oss for at tiden var inne.
-Det har bare gått noen måneder. -Ja, men jeg håpet.
Vi får bare gå hardere inn for det.
-Faren din vil treffe deg, Mr. Morton. -Har jeg fått husarrest?
Kunden valgte din plan til Victory-prosjektet. Du tar styringen.
-Hva betyr det egentlig? -Et kontor med utsikt og bedre lønn.
Men du får større forpliktelser også.
Kunden vil ha flere tilføyelser.
Du må være tilgjengelig døgnet rundt.
Det blir lange dager og sene kvelder, men det er nå det gjelder, sønn.
-Ja, absolutt. Jeg er riktig mann. -Jeg vet det.
Vi tar en videokonferanse i ettermiddag.
Vi tar første møte på kontoret deres i New York neste torsdag.
De vil se nye tegninger innen da. Vi drar onsdag kveld.
Ja, onsdag kveld.
Onsdag.
Hei, Brenda. Kan du sjekke om Cerulean tilbyr hentemat? Takk.
Jeg er så glad for at du er hjemme. Jeg hadde mitt livs verste foreldremøte.
Hvordan kan du forsvare guttungen når det er hull i veggen etter saksen?
-Det er ikke til å tro. Ben? -I spisestuen, skatt.
Hvorfor er døren lukket?
-Velkommen til Chateu Morton. -Wow, se her.
-Hva skyldes dette? -Det skjedde noe i dag. Sett deg først.
-Hva har du gjort? -Nei, det er ikke noe dårlig.
I dag fortalte faren min
at Victory-kunden har valgt mine planer for det nye tilbygget.
-Hva? Mener du det? -Jeg må reise mer, men vi takler det.
-Er ikke tilbygget her? -Jo, men hovedkontoret er i New York.
Jeg må dit i neste uke på et oppstartsmøte.
-Når da? -Det er problemet.
-Jeg må dra på onsdag. -Ok.
Det blir bare en uke nå og da. Vi får det til å fungere.
Klart det. Jeg er glad på dine vegne.
Er du sikker? Vi skulle...
Ikke tull. Det blir bare nå og da. Vi har god tid.
Jeg er så stolt av deg, baby.
-Skål. -Skål.
-Jeg elsker deg. -Jeg elsker deg.
Men jeg fikk det ikke til å fungere. Jeg lot tiden min gå, vår tid.
Sett i gang.
Jobben ble overveldende.
Jeg glemte Avas tidsplan.
Beklager, jeg må få meg litt søvn. Jeg lover at vi skal ta det igjen.
Jeg har... Jeg skjønner det, men det er ikke mitt problem.
Andre fase kan starte allerede om tre måneder.
Det er gode nyheter. Hvis dere har tid, har vi spørsmål om plantegningene.
-Har dere dem foran dere? -Selvsagt, vi har god tid.
Vi tar en titt.
Det verste var at jeg glemte hva som var viktig.
Hei.
-Hvorfor er du oppe ennå? -Du skulle kommet for timevis siden.
Ja, beklager. Victory-folka ville...
Om jeg må høre det ordet en gang til...
Vet du at vi ikke har hatt én kveld sammen på to måneder?
-Ja, men... -Ikke noe "men".
Er du ikke klar, så si det.
Ikke la meg vente på at du skal ha tid til meg.
Hvorfor tror du at jeg jobber så mye?
For hvem? Jeg vil skape et bedre liv for oss.
Vil du gi meg et bedre liv?
Vær en del av det. Det er alt jeg trenger, men du er ikke her.
Jeg er glad for at du har dette prosjektet.
Men det river deg vekk fra meg og alt vi vil ha sammen.
Det er...
Du har rett. Se på meg, Ava.
Du har rett.
Jeg ble så opptatt av denne muligheten og ville ikke skuffe noen.
Og så gjorde jeg det. Jeg skuffet deg.
Jeg er så lei for det.
-Jeg bare savner deg. -Ja, jeg har savnet deg også.
-Jeg er glad for at du har kommet hjem. -Ja.
Jeg ville skape et bedre liv for oss, men hadde feil fokus.
Ava hadde rett. Veien til et bedre liv var å holde sammen.
-Hei, kjekken. -Hei.
-Ingen kaffe? -Nei.
Du er blid.
Jeg har aldri sett deg smile før du har fått kaffe.
Ja, du virker...annerledes. Hva er det som foregår?
Det kom noe til deg. Du bør kanskje se på det.
Er du...?
-Skal vi...? Skal vi bli...? -Ja, vi skal det.
-Forsiktig! Det er en baby inni der. -Det er en baby.
Du er fantastisk, jeg elsker deg.
-Noe så frekt... -Jeg gledet meg til å si det.
-Hvordan kan jeg dra på jobb nå? -Ikke gjør det.
Om jeg bare kunne. Jeg er sent ute.
Jeg elsker deg!
-Å, jakke! -Jeg har den. Jeg elsker deg.
-Vi skal ha baby! -Jeg vet det!
Hei. God morgen.
Morn, bestefar.
-Mr. Morton. -Brenda.
-Å, god morgen. -Det blir en nydelig dag.
-Vi skal... Jeg kan ikke si det. -Hva?
Det er nok for tidlig å si noe, jeg må spørre Ava.
-Jeg må si det til moren din. -Ingen flere.
-Ja? -Vi skal ha baby.
Du godeste.
Livet ditt blir fryktelig komplisert, det blir helt herlig.
-Er du klar til å bli far? -Jeg vet ikke.
Jeg skal bli bestefar. Jeg skal skjemme dem bort.
Mine og Avas foreldre holdt ikke på hemmeligheten lenge.
Til og med postmannen fikk vite det. En viktig person måtte få høre nyheten.
Å, se på deg! Tenk at du er her. Du ser fantastisk ut.
Jeg? Du er flott.
-Jeg har laget te, vil du ha? -Ja takk.
-Hvor lenge er du i byen? -Til søndag.
Det er ikke lenge nok.
Sjefen viser ikke forståelse for at jeg reiste til USA på impuls.
-Jeg er straks klar. -Se hvem som er her.
-Du kom, Monique! -Benjamin.
Hva?
-Mo blir til søndag, ok? -Så bra.
-Det er drømmejenta mi. -Michael.
Hadde jeg visst dette, ville jeg tatt på fin-shortsen.
Du burde sett meg i uniform. Sa hun at jeg driver limo-utleien nå?
-Det er ikke så viktig, jeg er helt sjef. -Så fint.
La meg spørre om noe.
-Amerikanske jenter forstår meg ikke. -Det er ikke et spørsmål.
Du er en sofistikert og veldig pen fransk mademoiselle.
Du må være vel bevandret i kjærlighetens alle kunster.
-Om du skjønner. -Kom.
-Spørsmålet er todelt. -La Monique lære kona mi om kunstene.
Jaså?
-Ha det. -Ha det. Få ham ut, takk!
-Hun sendte meg blikk. -Nei.
-Det er ikke til å tro. -Noen ting endres aldri.
Han har ikke blitt voksen.
Så, fortell hva som har skjedd siden sist.
Vel...
Denne reisen kom brått på for deg, men jeg trengte bestevennen min.
Hva er det?
-Jeg er gravid. -Hva?
Han var kunstner og stilte ut på galleriet mitt, og vi fant tonen.
Jeg trodde at det betydde noe. Jeg trodde at vi var forelsket.
Nå er han vekk, og jeg...
Jeg vet ikke. Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Jeg har ikke sagt det til noen. Jeg måtte si det til bestevennen min.
-Jeg klarer ikke dette uten deg. -Mo...
Ok. Ok, se på meg.
Hei, du. Dette klarer du. Ok? Det vet du vel?
Og babyen kommer til å bli høyt elsket.
Ben og jeg stiller opp for deg.
Det er faktisk noe jeg vil spørre dere om.
Eh... Babyen kommer til å trenge faddere.
Ja, selvsagt! Det må jeg faktisk insistere på.
Takk.
Og når dere kommer på besøk, får de en lekekamerat på samme alder.
-Er du gravid? -Ja.
-Ava. -Jeg er så glad på dine vegne.
Jeg er glad på dine vegne.
-Har du tenkt å slå av lyset? -Nei, jeg har lagt meg.
Ja, men du lot lyset stå på nå igjen.
Du er nærmere, kan du ikke slå det av?
Jeg er ikke nærmere.
Hver kveld.
Ja, de fra juleselskapet.
Hvor kjøpte du dem? Jeg fant dem ikke i butikken.
De hadde dem bare i flere farger. Jeg så etter noen til en fest på skolen.
Nei, onsdag.
-Er kona mi her? Ava Morton? -Ro deg ned.
-Ava! -Ben.
-Å, skatt. -Jeg er dr. Robbins.
Kona di har spontanabortert.
-Beklager. -Nei, nei.
Hun virker frisk ellers, men jeg...
Send rapportene til teamet i dag.
Pass på at alle er samkjørt før byggestart.
Vent, jeg får en annen telefon.
Hallo. Det er meg.
-Er det et problem? -Vi har fått resultatet av blodprøvene.
Jeg er bekymret for hCG-nivået ditt.
Høyt nivå kan skyldes mange ting, men én ting er vanlig ved nivåer som ditt.
Det er forbundet med ondartede celler.
Vi skal ikke trekke noen slutninger før vi har tatt flere prøver.
-Du går rett på sak. -Unnskyld?
-Hva betyr dette? -Din kones prøver viser uvanlige nivåer.
Jeg anbefaler CT for å stille diagnose og flere analyser av blodprøver.
Etter flere prøver kan jeg forklare din kones situasjon bedre.
Jeg har satt deg opp til CT kl. 17.00 i dag.
Det er vel ingenting? Vil vi bare være på den sikre siden?
Vi drar hjem.
Prøvene viste det vi fryktet mest.
Det ble oppdaget tidlig nok til at behandling var aktuelt.
Er du klar?
-Det er vi. -Ålreit, jeg kommer straks tilbake.
-Du klarer dette. -Vi klarer dette.
Slik var livet vårt.
Den måneden så jeg den sterkeste jenta jeg vet om, tåle det verste.
Jeg kunne ikke stanse det.
Hun sørget for å smile og kjempet seg gjennom det.
-Et ultralydbilde. Hun er ikke til å tro. -Men jeg merket det.
Jeg er hjemme!
Ava?
Skatt? Hva er i veien?
Hva har skjedd? Hva...
Sett deg.
Hvorfor skjer dette med oss?
-Jeg hater det! -Jeg vet det.
Det tok livet av babyen vår.
Jeg vil bare ha det ut av meg.
Jeg vet det, men vi skal vinne over dette.
Ok? Om noen kan klare det, er det deg.
Og vet du hva? Jeg elsker deg. Ikke håret ditt, men deg.
Jeg elsker deg også, men jeg liker håret mitt.
Jeg vet.
-Var det en dårlig idé? -Nei.
Det er faktisk fint.
Du står ikke alene.
Vi sto midt oppi det, men klarte å glede oss over ting.
Takk.
Vi så ting på en ny måte, og verden rundt oss endret seg.
Hva må en gjøre for å få et teppe her?
Vel, hvordan har dere det i dag?
-Maten er elendig. -Jeg skal ta det med i rapporten min.
Gjør det.
Når han kommer, føles det som å bli kalt inn på rektors kontor.
-Smiler han noen gang? -Nei, han er ikke programmert til det.
-Hei. Hvordan gikk natta? -Ok.
Se der.
-Å, så søt hun er. -Hallo.
Si hei til tante Ava.
Å, se på deg.
-Hei, baby. -Hva skjer, sexy?
-Jeg digger det nye håret. -Jaså?
Du vet, jeg har hørt at "blå-diner" har det mer moro.
-Ikke så fort. -Kom igjen!
-Å, du er gal. Du er gal. -Ja, etter deg.
-Å, baby. -Ja. Ja?
Jeg skal gi deg bakoversveis. Kom hit!
Vet dere hva som forventes av pasienter? Tålmodighet.
-Jeg har ikke tenkt å være tålmodig. -Et strev. Et strev.
Endelig er vi enige om noe.
Ålreit, vi er klare.
-Vent, la meg ta... -Takk.
Dere er ikke til å tro. For et herremåltid.
-Det ser godt ut, Ben. -Jeg var til stede.
Jeg var på kjøkkenet, rent teknisk sett.
-Vil du si bordbønn, pappa? -Absolutt.
Ålreit.
-Hva skjer, cellegift-partner? -Hei, står til?
Jeg har det ok.
-Ok, er du klar? -Ja. Takk, Melanie.
Vi ses senere.
-Hvor er Ben i dag? -Han hadde et viktig møte.
Ja? Gary har ungene i dag. De skulle i bursdagsselskap.
Beklager, sa jeg noe galt?
Nei, unnskyld.
Det er bare det at vi var gravide rett før dette.
-Jeg er så lei for det. -Det er greit, du kunne ikke vite det.
Jeg ville så gjerne bli mamma.
Å, vennen min, det er klart.
-Kanskje du fortsatt kan bli det? -Ikke etter alt dette.
Man vet aldri, ingenting er umulig. Det er mange måter å bli mamma på.
-Det ordner seg. Jeg lover. -Takk.
-Mrs. Morton. Mrs. Morton? -God jul.
Jeg har fått resultatene.
-Ok, jeg kan ikke tolke dem. -Jeg bør slippe å se deg her igjen.
God jul.
-Betyr det at vi er friske? -Sa jeg ikke "god jul"?
Dr. Sumrall.
Takk.
Vi slapp fri fra lenkene.
Vi fikk en ny sjanse, en ny start.
-Du var den beste her! -Vi var tilbake!
Ok, her er ukens regnestykker.
-Sørg for å skrive dem ned riktig. -Ja, ma'am.
Jeg hadde aldri sett Ava så lykkelig.
Hun var sterkere og strålte mer enn før.
-God sommer, du er yndlingslæreren min. -Tusen takk.
Hvert år feiret vi at prøvene var i orden.
Hei.
-Hvor høyt elsker du meg? -Hva?
-Hvor høyt elsker du meg? -Du vet svaret.
Si det likevel.
Vel, jeg kunne kjeftet i morges da du la et vått håndkle på sengen.
-Det sier mye. -Tatt på fersken. Du vet hva jeg mener.
Benjamin Morton, jeg elsker deg veldig høyt.
Det er bra, for denne kan ikke refunderes.
Jeg vet at du savner henne.
Mener du det? Å, du godeste!
Takk! Takk!
Jeg må ringe henne!
-Jeg elsker deg også, forresten. -Jeg elsker deg!
-Hva er alt det? -Ting til reisen.
-Er ikke poenget å shoppe i Paris? -Jeg skal det, ta det med ro.
-Hva er dette? Så søt. -Den er til Noey. Hun vil vel like den?
Noey lærer engelsk. Hun er skikkelig smart.
Hun er ikke tre engang, men kan en drøss med ord.
-Hun er utrolig. De er lykkelige. -Jeg er glad for at du koste deg.
Jeg er så mett.
-Vi burde delt crème brûléen. -Vi bestilte den for å dele.
-Men jeg fikk ikke en eneste bit. -Jeg husker det ikke sånn.
Når vi snakker om mat, har jeg fortalt hva vi spiste?
Du vet at jeg kan spise mye, men i Frankrike kan jeg virkelig spise.
Det selges crêpe på hvert gatehjørne.
Og osten! Jeg kunne levd på bare ost på hele reisen.
Oi, hva står det på den båten?
-Trenger du briller allerede, din olding? -Gi deg.
"Je T'aime". Det er fransk og betyr "jeg elsker deg".
Det var det jeg trodde. Det er den båten.
-Hvilken båt? -Ærlig talt. Båten.
Husker du ikke den gamle båten som lå til kai ved husene våre?
Den het det, jeg tror at det er den.
Wow, det er utrolig.
Hvis jeg husker riktig, skulle du seile jorda rundt i den båten.
-Bare om du ville bli med. -Jeg blir med deg hvor som helst.
-Kom. -Ok.
-Joho, bursdagsgutt! Våkn opp! -Hva gjør du?
-Kom igjen! Stå opp. Du har bursdag. -La meg sove lenger.
Jeg har åpen ild her. Blås ut lyset ditt.
Kan jeg ønske meg å sove lenger? Så...
-Sånn, ja. Oi! -Hva?
Hva har du planlagt?
Jeg håper at ikke hundre personer ser meg i bokseren.
-Å, grus. -Ja, jeg ba deg ta på sko.
-Gi meg hånden. -Ok.
-Hva er dette? -Bare noe som sier: "Jeg elsker deg."
-Hvordan fikk du den hit? -Jeg har mine metoder.
Å, du er en fantastisk kvinne.
Å! Jeg elsker den.
Jeg har et spørsmål: Når tar du meg med på seiltur i båten din?
-Vår båt. -Ok. Dette liker jeg.
Takk.
Vær så god. Gratulerer med dagen. Alle mann om bord!
Å nei, vi har litt jobb foran oss. Se på dette.
Den er ikke i topp stand, men det blir bryet verdt.
Tenk at du gjorde dette. Å!
En pussemaskin ville vært en god investering.
-Jeg lager lunsj til oss. -Det passer perfekt.
Det er ingen enkel måte å si det på: Det er spredning.
Den er veldig aggressiv og har spredd seg mer enn vi trodde.
Prøvene viser at lungene, lymfeknutene og leveren er rammet.
I slike tilfeller er det få alternativer for behandling.
Avhengig av tilstanden velger noen pasienter å avstå fra behandling.
De får bare medisinering som virker lindrende.
Ja, men vi overvant det tidligere, så vi gjør det igjen.
Du må innse at dette er stadium fire.
Ok, stadium fire.
Bare si hvordan vi forhindrer at det går videre til stadium fem.
Stadium fem finnes ikke.
Nei. Nei.
Nei. Unnskyld meg.
Du og mannen din må ta noen vanskelige avgjørelser.
Dere kan ringe meg dag eller natt, om dere har spørsmål.
-Takk. -Jeg er lei for det.
Vi klarer oss.
Ben!
Han tar feil, det er løgn. Vi får en ny vurdering og flere prøver.
Vi kan overvinne det igjen.
Jeg vil ikke stå her og la ham si at vi ikke kan gjøre noe.
Jeg godtar det ikke. Vi godtar det ikke.
-Ben. -Nei!
Nei.
Det er for tidlig.
Om vi fikk tusen år sammen, ville det likevel vært for tidlig.
Jeg vil ikke forlate deg.
Men jeg er ikke redd. Jeg er virkelig ikke det.
Jeg bare... Jeg kommer til å savne deg sånn.
Jeg elsker livet vi har sammen.
Og nei, det har ikke vart lenge nok.
Jeg angrer ikke på noe.
Og det viktigste for meg når alt dette er over...
...er at du ikke gjør det heller.
En dag seiler du denne båten.
Da skal jeg være hos deg.
-Hvil deg. Jeg er glad i deg, vennen min. -Jeg er glad i deg.
Hei, jenta mi.
Jeg er glad i deg. Vi ses i morgen, ok?
Jeg vil hjem.
"...han som i sin rike miskunn har født oss på ny
til et levende håp ved Jesu Kristi oppstandelse fra de døde,
til en arv som aldri forgår, aldri skitnes til og aldri visner.
Den er gjemt i himmelen for dere, dere som i Guds kraft blir bevart ved tro,
så dere når fram til frelsen. Den vil bli åpenbart ved tidens ende."
Uansett hvor godt du forbereder deg på å miste en du elsker...
Uansett hvor lang tid du fikk
til å forsone deg med tankene og følelsene...
Det kommer likevel som et sjokk.
Siste nådeløse støt er å innse at hun ikke er her lenger.
Jeg sier det til meg selv gang på gang.
"Hun er borte."
Samtidig ble tusen andre gleder i livet også borte.
Forventningen om å komme hjem til henne når dagen er over.
Å fryde seg over å høre stemmen hennes i telefonen.
Følelsen av å holde hånden hennes er borte.
Lyden av latteren og varmen i smilet hennes er borte.
Vissheten om at det aldri kommer tilbake, er kald og lammende.
Ava er borte.
Gå vekk!
-Kan jeg hjelpe deg med noe? -Ja.
Jeg er naboen din og tenkte at du kan trenge denne.
Jeg ville levere den tilbake.
Vel, hør her. Om det er greit...
Jeg tar meg en liten hvil på benken din. Ålreit?
Etter at jeg mistet kona, så jeg ikke på alle fotoalbumene.
Jeg tenkte bare på alle bildene som aldri ville bli tatt.
De beste årene i vårt liv var i de fotoalbumene.
Ingen kan si deg hvordan du skal komme over det.
Folk prøver, men ingen vet bedre enn deg hvordan du har det.
Men jeg vil si én ting, om det er greit.
Det er lang tid igjen til å ta mange flere bilder.
Mr. Charles? Kan du rekke meg den nye? Takk.
Hei.
Hvordan går det, Charlie?
Jeg kan ikke noe om baseball, men elsker cricket.
Du ser godt ut.
Jeg har tape, for jeg er glad i deg.
-Hvem vil ha en godbit? -Jeg.
Jeg henter drikke.
-Jeg har potetgull og kjeks. -Det er de fæle med nachos-smak.
-Ta det med ro, ingen er tørste... -Ja, ja.
-Hallo. -Ja, kan jeg få snakke med Ava Morton?
Dette er mannen hennes. Kan jeg hjelpe deg?
-Er du Benjamin Morton? -Ja.
Jeg ringer på vegne av sosialtjenesten i Marseille.
Kjenner du og kona di Ms. Monique Marceau?
Ja, hun er...
Jeg mener, hun var min kones beste venn.
Beklager at jeg må si dette per telefon.
Ms. Marceau døde dessverre i en bilulykke for et par uker siden.
Dette må være vanskelig, men dere står oppført som verger
dersom Ms. Marceau faller fra.
-Hva? Er alt bra med Noey? -Hun er hos St. Bernard-søstrene.
Jeg ringer for å høre når dere kan komme til Marseille.
Dersom dere tar ansvar for barnet, må papirarbeidet ordnes.
En rekke rettskjennelser må til dersom dere vil ta henne med til USA.
Frue...
Kona mi er ikke her lenger. Hun døde for noen måneder siden.
Beklager, jeg vet ikke hvordan jeg skal håndtere dette.
For det første vil jeg kondolere.
Jeg forstår at dette er overveldende for deg.
Det finnes andre alternativer om du ikke kan ta deg av barnet.
Det finnes ingen pårørende.
Det nest beste er å flytte henne til et midlertidig fosterhjem.
Jeg kan forsikre deg om at hun vil bli godt ivaretatt.
Dersom du senere avgjør
at du ikke kan være verge, kan adopsjon også...
-Det er en veldig fin dukke. -Takk.
Tante Ava ga meg den da jeg var baby.
Jeg vet det.
-Hun bor i himmelen sammen med mamma. -Ja.
Jeg savner mamma.
Jeg også.
Kanskje vi kan savne dem sammen?
Jeg heter Nouvelle Vie Marceau, men jeg kalles som regel Noey.
-Du kan kalle meg det, om du vil. -Det vil jeg gjerne.
Du kan kalle meg...onkel Ben.
-Skal jeg bo hos deg, onkel Ben? -Om det er greit for deg.
Liker du pannekaker?
-Jeg elsker pannekaker. -Da er det greit.
Noey?
Å, monsieur Morton. Så fint at du kunne komme.
-Hvordan gikk reisen? -Fint.
Jeg hjelper deg. Takk.
Ha det, Noey. Ha det.
Noen opplevelser er som åpenbaringer på vår reise gjennom denne verden.
De sjeldne, klare øyeblikkene når alt virker riktig.
Og alt er mulig.
Enkelte dager er vi ikke så opptatt av hva fremtiden bringer.
Men vi vet at det venter.
Noen ganger stemmer ikke ting. De gir ikke mening.
Det virker som om vi er glemt, det finnes ingen nåde.
Men det er alle disse stundene, gode og dårlige...
...som livet består av.
Og det viktigste her i livet...
...er å leve.
Norsk tekst: Elisabeth Carrera